זיכרונות        -   	ישראל חרלפ 			

זיכרונות אלו הועברו לכתב מהקלטות זקני היישוב בגליל.
ההקלטות נערכו ע"י אורי שרפמן מבית-גן(יבנאל) והם רכושו הפרטי של בלהה ואורי שרפמן.
ההקלטות נמסרו לארכיון המושבות יבנאל משמר השלושה ובית גן אשר יהיו לתועלת הציבור כולו. 

									תמלל ע"י יואב בוקשטיין
אורי: תחילת ההתיישבות על אדמת בית גן מזיכרונות ישראל חרלפ.
ישראל: מה שקלברסקי רוצה ליישב אותי על אדמת חתנו שעזב אז את האיכרות, כעס עליי ואני עזבתי אותו והתקבלתי אצל משפחת לישנסקי בתור פועל. היות והוא היה המוכתר של המושבה, לישנסקי זה הסבא של אורי. בזמן היותי םועל התעניינו בכל מיני דרכים להתיישב על האדמות. האדמה שעיבדו אנשי מטולה שאני הייתי עובד אצלם, הייתה אדמת תל חי, שמה גרנו במערה מתחת לארץ או באוהל בקיץ והשתדלנו למוד את החקלאות כפי שהערבים אז לימדו אותנו. קבענו אצל האיכרים והמשכורת שלנו הייתה כלכלה וחצילירה לחודש. בזממנו, שכבנו בכפר תבור שמרנו על הבהמות והעבודה נמסרה לידי הפועלים העברים שהתרבו שחלק באו מסג'רה ובסוף השנה נתקבלנו קבוצה שלמה ועברנו ליבנאל להתיישבות. גם ביבנאל פגשנו במשפחת לישנסקי את הקרובים שלהם,סחין.
אורי: חיה סחין.
ישראל: אז באו בחורים חדשים מזיכרון וממטולה ומכל המקומות כמו כן אז עבר לבית גן יוסף לישנסקי שמקודם היה בתור שומר אצלנו והתיישבנו. באותו שנה כשהתחלנו להתיישב אז קרה מקרה שצ'רקסי שומר אחד ירה באיכר גר..
אורי:ביקוב.
ישראל: ביקוב. והיות שאז אנחנו היינו חלק חקלאין ואלינו הצטרפו פועלים אז בא גם יצחק שרפמן ממטולה והשתדלתי לקבל אותו בתור איכר במקומושל ביקוב. הוא התיישב ולאט, לאט התחלנו, ישנו בצריפי עץ ועיבדנו את אדמת פורייה שהיא ____ , אבל האדמה הזאת לא מוכשרת כולה לחקלאות רק חלקה ודרשנו מפיק"א ונתנו לנו צאן וגם כספים כדי לנטוע שקדים וזיתים..
אורי: זה על הטיירות של היום. 
ישראל: באותו זמן כשהתחילו גם לבנות לנו, ישבנו עוד בחושות הערביות ולאט, לאט  התחלנו לבנות את בית גן ולהתיישב. סך הכל היינו איזה 12 איש בין המתיישבים הראשונים וככה המשכנו את העבודה ושמרנו את האדמות שהי בידי הערבים למען שהם לא יהיו הבעליי בית עליהם כי פיק"א עוד נתנה לנו עוד עזרה, עוד סוס ומה שנחוץ מה שיותר. האדמות שלנו היו מפוזרות, יבנאל ובית גן עמדו אז  בשטח של שבעה כפרים וחלק מהם היה אדמת לוביה השכנה שתמיד היו התנפלויות שלהם ובאו כשאנחנו זרענו חיטה הם באו והפכו את זה לשעורה או אנחנו הפכנו לשיבולת שועל. המצב לאט, לאט השתפר, אבל המצב הביא אז שכל המקרים שקראו בין האיכרים לבין הערבים הביא להחלטה לייסד ארגון של הגנה עצמית שבראשה עמד ניסינבוים ואני והתחלנו לארגן את השמירה במקום. בזמנו התארגן בסג'רה ה"שומר", קודם איחדנו את כל הנוער של יבנאל ובית גן ושמרנו לבד.
אורי: כמה שנים? 
ישראל: במשך שנתיים. בזמן שהשומר נוסד בסג'רה עוד לא היה לו אנשים ולא דק ולא כלום. אנחנו השתדלנו למסור להם את השמירה במושבה תקופה והשתדלנו ע"י ערבויות שלנו להשיג להם נשק וסוים. על השדות נשארנו אנחנו, אני ונחום סנדלר כמו שכל החקלאים שלנו אז רק שבזמנו לא נתנו לנו את האפשרות לשכלל את המשק וגם עוד לא היה ידוע איך לנהל משק אינטנסיבי כמו של היום, ולכן עבודתנו הייתה רק הפלחה שהיא הייתה מהבוקר עד הלילה וככה בילינו כמה שנים והעזרה שפיק"א נתנה לנו הייתה מעטה מאוד. ישנם הרבה חברים שבמשך השמן עשבו את הפלחה, התייאשו ממנה. שתלנו כרמי שקדים, ענבים וכל זה במשך השנים לא הצליח כי קודח היה הצוואר שהיה שהתפשט אז באדמת פורייה, התפשט גם על החלקות שלנו שהיו על ידם, ונשארנו שוב בפלחה הייבשה. 
אורי: הקנובס( סוג של פרפר)
ישראל: כן הפרפר הקודח היו קוראים לזה, קנובס, כן. אני במקרה שגם חליתי אז הצטננתי...... ועלי להזכיר עוד בן אדם אחד שבזמנו הוא התפרסם אח"כ, זה היה לישנסקי, לישנסקי בא אלינו גם כן בתור חקלאי ובאותו זמן היה זמן הגורן ונתנו לו לשמור על הגורן ואחרי זה הוא התחיל לעבוד בחקלאות, אומנם השאיפה שלו לחקלאות, לא הייתה כל כך והוא תמיד אהב יותר את הרכיבה על הסוס והנשק ולאט, לאט התקרב לחברים של ה"שומר" והלך גם כן לשמירה עוד במקום רחוק שמה על יד באר שבע.
אורי: רוחמה.
ישראל: כן רוחמה על יד באר שבע. הוא שמר שמה יח עם עוד חברים, אז זה היה מקום אסטרטגי בשבילנו גם לעתיד. לישנסקי מילא את תפקידו בתור שומר והתלבושת והנשק שלבש וכל התמונה שלו נתנה צורה של איזה חייל, בחור, בריא ואוהב את העבודה הזאת. הוא נישא גם בת מהמושבה לאישה אך אח"כ עזבו את החקלאות והוא עבר סוף, סוף לשמירה ברוחמה. 

זיכרונות        -   	יצחק שרפמן			

זיכרונות אלו הועברו לכתב מהקלטות זקני היישוב בגליל.
ההקלטות נערכו ע"י אורי שרפמן מבית-גן(יבנאל) והם רכושו הפרטי של בלהה ואורי שרפמן.
ההקלטות נמסרו לארכיון המושבות יבנאל משמר השלושה ובית גן אשר יהיו לתועלת הציבור כולו. 

									תמלל ע"י יואב בוקשטיין
זיכרונות אבא יצחק שרפמן מבית גן.
יצחק: אדמת עוד לא לקחו עוד לא קטפו, זה היה שייך לפיק"א אבל שמו על זה מחרשה זה עוד לא באו ___ את האדמה הזו. אחרי זה, אני מספר לך הלאה, אז הם היו איכרם על אדמות האלו ____ יותר רחוקים אלו נקראו ____ בצרפתית זה נקרא חוכרים, לא היינו, עשינו חוזה עם הברון, מיוחד שזהו חכירה, לא בעלות ולא ______
אורי: כל שנה.
יצחק: כל שנה. __________________הברון פחד, היו כאלה שמסרו להם משקים, פרדות, עגלה, פרה, שתי פרות, משק שיוכל להתפתח מה עשו האנשים___. חוץ מזה היה עוד דבר יכול להיות ____מימי ימימה אם אתה התיישבת על אדמה איזה חמש שנים האדמה שלי ומכיוון שהאדמה שלי אז הברון, מחר הוא ימכור את הכל וישאיר את הכל, הוא יכול לעשות נה שהוא רוצה לכן הייתה חכירה. הם היו כולם היו חוכרים ולא הציעו לזרוק איכר אם הוא לא התקדם, אני לא זוכר דב כזה בכל אופן. חרשנו את האדמה ובינתים היו צריכים ללכת לכבוש את אדמת_____ להוריד את _____היו שני ___ ____ ____ וזה השיח ___. אלה היו שודדים ידועים בסביבה ולך תתעסק איתם א איך עשינו בא פתאום ___ , חברה, בינתיים אתה רואה את אדמת הדור, דור זה נקרא, איפה שהנטיות על יד הכביש.
אורי: של אלומות.
יצחק: של אלומות נקרא דור. ולמעלה היה עץ...
אורי: דום.
יצחק: לא דום, שם אחר איזה מן דום אחר ככה יותר גדול ועל יד זה נהרג ____
אורי: איך הוא נהרג?
יצחק: אנארף. התחיל עניין שצריך לקחת ____ של 
אורי: שיח עיסה.
יצחק: של שיח עיסה. הוא היה, אינני זוכר או שהוא היה מוכתר או שהוא היה שייך לשמירה.
אורי: מי? אה, בלום.
יצחק: יצחק בלום.
אורי: היה שומר, הוא היה שומר פה, הוא היה שומר.
יצחק: היה שומר, יצחק בלום? לא נדמה לי, בכל אופן הוא היה ____. הוא היה תקיף מפני שהוא היה מראש פינה ואביו היה מסוחרי האושר של הכפרים תגיד זה לא פחדן, אלה חברמן. הוא נהרג שמה, זה היה לפנות בוקר. 
אורי: איך הרגו אותו?
יצחק: היה פשוט, הוא יצא לפנות בוקר לגרוף את האדמה בקצי, באו אליו שלושה ערבים מהשבט של עיסה ואמרו לו תסתלק מהעסק הזה, תסתלק מהעסק הזה ולא נהרוג אותך. הם איימו עליו עוד בבית, הם היו אצלו בבית עוד קודם. אם לא תסתלק אנחנו נהרוג אותך, הם באו לשם ואמרו לו עוד הפעם אתה מסתלק מהעסק הזה, שהתחיל לדרוש מהם שיסתלקו מהאדמה אתה מבין, אז הם באו ואיימו אם אתה לא תסתלק והוא היה אחד מהמתעסקים בעניין הזה, הוא וברקוביץ, אז אמרו לו אם  אתה לא מסתלק אנחנו נהרוג אותך, הוא כמובן לא שמע, הוא יצא לשדה באברע בבוקר, יוצאים לשדה בארבע בבוקר לגרף , הוא והחרת, אגב אני צריך להגיד לך על החרת, האיכרים עבדו עם החרת, היה פועל עברי עם החרת או שבעל הבית עצמו עבד עם החרת, מבין. בשביל זה היה 350-400 דונם אדמה והיו צריכים, אם הוא לא חרת הוא היה צריך לזרוע, אם הוא לא זרע, בכל אופן הלכו יד ביד אז הוא הלך עם החרת ביחד לגרף, והחרת היה צריך לאסוף ערמות לגרף אחריו. והנה באו ירו בו כדור והרגו אותו, בא החרת ליבנאל וסיפר את העניין, סיפר את העניין התחילה לבוא הבהלה. התאספנו במטבח המאוחד, אנחנו היינו נוער, צעירים כולם ואמרנו צריך ללכת לנקום בשיח עיסה. זה היה בערב, הרצח היה בבוקר אבל עד שנודע לנו ועד ש..
אורי: התאספו.
יצחק: אז התאספנו ובינתיים בא קנטר.
אורי: מי זה היה קנטר?
יצחק: קנטר היה מהנד של הברון, קנטר התפקיד שלו היה מודד, הוא היה מודד את האדמה, מהנדס. אז הוא בא ואמר לנו חברה לא, אל תעשו את הדבר הזה אתם תהרגו או שיהרגו אתכם, אנחנו לא רוצים שאתם תהרגו או שאתם תהרגו אחרים ותתקומם כל הסביבה. אתה מבין איפה היינו מושבה אחת מול מאות כפרים.
אורי: מה לא היו..
יצחק: לא, לא היו מושבים. היה יבנאל, מלחמיה(מנחמיה) וכפר תבור, זה היה וסג'רה שמה בחוף(?) 
אורי: ויבנאל הייתה מוקפת ערבים.
יצחק: ערבים, הכל היה ערבים..
אורי: שחור?
יצחק: שחור, פה איפה אתה רואה עכשיואיפה שהזומזומיות פה קרוב למטה היו בדואיים ומשמה ירו לנו לחלונות בלילה. בקיצור, אומנם במשך הזמן הקצר הזה למדו הערבים לפחד מאתנו, אנחנו היינו ידועים בתור מוסקופ, אתה יודע מה זה מוסקופ?
אורי: רוסים!
יצחק: רוסים. כי אנחנו לא היינו פחדנים.
אורי: ולמי קרו לדימיצה 
יצחק: לזקנים ולאיכרי יהודה הם באמת לדימיצה(?). לא משנה עוד ברוסיה בהפגנות בבריקדות ובזה והיינו רווקים ______ והחיים הם היו מאושרים אין לך כלום אתה לא צריך כלום ו___
אורי: ואיך היה מבחינת רומנטיקה.
יצחק: אינני יודע על האחרים אבל לי לא היה לי....
אורי: נטיות כאלה.
יצחק: לא, נטיות היו לי, אבל מה לא היו לי מקרים של רומנטיקה. 
אורי: איך גירשתם את עיסה עם השבט?
יצחק: חכה תראה, כשקרה המקרה הזה הלכו ותפסו את עיסה, את הבנים שלו והתחילו לנהל משפט, ו__________ אז הם הבינו הערבים ________היה דבר גדול מאוד יותר חשוב מהסולטן. הם הבינו שזה עסק ביש או שהטעו אותם או שמשהו לא טוב. אז עשו פשרה, שהם יסתלקו מהאדמה והברון...
אורי: יוותר להם על המשפט 
יצחק: לא, יעמיד להם עורכי דין ככה שינקו אותם, לבטל אי היה אפשר זה הרי משפט רצח. הוא מבטיח להם כל אחד שתי סוגי בקר והוא נותן להם בפרוטקציה, לא על האדמה שלו כי על האדמה שלו לא היה לו בא לתת,  אז הוא נתן פרוטקציה על יד החרמון שמה היו לו קשרים וזה שיעבירו אותם לשם וכשהם ירדו אמרו חברה צריך לכבוש את האדמה., צריך לכבוש את האדמה ונתנו לכל אחד אדמה אבל מה היה, קרניאל אמר חברה אתם כל אחד מעבד לו את האדמה שלו וכולנו הפועלים שבאנו ממטולה לא נתנו, תלכו לחרוש את האדמה הזו, היה כפיר, אני, סנדלר, חרלפ, מי היה עוד, היו עוד כמה מהראשונים שעכשיו...
אורי: הרשקוביץ.
יצחק: לא,  
אורי: מתי הוא בא? מאוחר.
יצחק: חמש עשרה שנה שהיינו כבר..
אורי: גופן?
יצחק: גופן שני גופנים..
אורי: דב ו..
יצחק: ולוי. ו...
ארוי: בכור?
יצחק: בכור לא, בכור לא היה. מי עוד היה 16 בחורים נתנו לכל אחד 3 דונם והלכנו לחרוש והמושבה שלנו הייתה צריכה להיות בפורייה, איפה שעכשיו פורייה. וחרשנו את האדמות..
אורי: זאת אומרת רצו ליישב אתכם שמה.
יצחק: אבל היו שטחים עצומים, הבטיחו לתת לכל אחד חמש מאות דונם אדמה שם לכל אחד. הברון היה מעוניין...
אורי: ליישב את המקום....
יצחק: ליישב את המקום שיהיה מישהו ש...
אורי:  אז איך יצא שלא ישבתם שמה?
יצחק: אז היינו חורשים, ככה סדר היום הטיירה הזו שלנו שעכשיו היה גם כן טיירה דלייקה( שמות של סוגי אדמה או חלקות אדמה)  היו צריכים לכבוש אתה רואה..
אורי: איפה שנתת לי עכשיו את חתיכה הזאת. 
יצחק: לא כל השטח מסביב ומצד זה הדור היה שטחים שהיו שייכים לברון. הם לא אנשי..
אורי: מלחמה.
יצחק: אז מה הייתה הסכנה מתי הייתה הסכנה, כשחזרנו, בערב הייתה הסכנה, חוץ מזה זה הזמן שהיה הסכנה אז היינו חורשים וכל אחד היה לו רובה והרובה היה תלוי על הרתמה של הפרדות והכדורים מסביו כשראית מרחוק מישהו מתקרב היית _____
אורי: לא חרשו יחד הרבה זוגות יחד.
יצחק: אפילו שחרשו ביחד, איפה שחרשנו היה תלם 1200 מטר אחד היה פה ואחד היה שם ופה היו מתנפלים 4-5 רוכבים אתה מבין והמתנפלים היו על פי רובמערבה בן שתלה(כפר ערבי) וערבה ____ ומלוביה היו באים שודדים, והיו באים גם מחורן מצד השני דרך ואדי פיג'אס, אבל אלה יו מתחבאים בואדי פיג'אס וככה זה היה ואנחנו חרשנו. ויום בהיר אחד אנחנו נוסעים חזרה והנה מתנפלים עלינו אנחנו היינו שמונה עגלות ביחד והנה מתנפלים עלינו, סובבו אותנו איזה עשרה רובים או יותר אנדק(עמוד)רוצים לקחת את הפרדוץ מובן שירדנו, הרובים שלנו היו על ידנו, ירדנו מהעגלות .